Пол Верлен
Сантиментален разговор

Превод от френски: Гео Милев, 1922

chitanka.info

През стария парк, заледен и самотен,

две сенки преминаха с шепот сиротен.

Очите им — мъртви, от устните сухи

едвам се дочуват словата им глухи.

Сред стария парк, заледен и самотен,

две сенки въздишаха в спомен сиротен.

— Ти помниш ли нашите радости прежни?

— Защо да си спомням неща безнадеждни?

— Сърце ти за мене тупти ли поне?

и мене ли всявга сънуваш ти? — Не.

— Ахъ! нашето щастие! — помня: всенощно

в целувка притискахме устни! — Възможно.

— Небето прозрачно! надеждата ясна!

— Сразена, под черно небе тя угасна.

Така те вървяха под клоните сухи,

и само нощта чу словата им глухи.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.